Läkare fokuserar mycket på framtiden.
De planerar den.
De jobbar inför den.
Men förr eller senare inser man
att livet är det som sker nu.
-Har det hänt nåt under natten? -Nej.
Inte efter studierna, inte efter ST-tjänsten. Nu.
Det händer nu. Den är här.
Det är lätt att missa.
Det där är chefen.
Drick kaffe. Ni ser hemska ut.
Jag har en operation om tio minuter.
-Mer, säger du till... -Ja.
Vi borde också gå. Det tar nog ett tag.
Shepherd sa att hon skulle vakna på morgonen.
Vad sa han till dig? Var det bara skitsnack?
-Vad sa han? -Han sa att det kan ta ett tag.
Hon kommer att vakna.
Stevens är fortfarande inte vaken, och jag har en jobbig dag,
så ta inte mitt ansiktsuttryck personligt.
-Det är så jag ser ut idag. -Har du berättat det?
Det borde du göra. Och ta inte hennes ansiktsuttryck personligt.
Okej. Då så.
Å barnkirurgiska avdelningens vägnar
välkomnar jag dig. Du kom in!
-Du ska få sneakers med hjul! -Grattis.
Jag vet att jag inte stöttade dig under den här processen.
Men jag stöttar dig nu.
Jag anstränger mig verkligen. Ska vi mötas halvvägs?
Vakna, vakna, vakna.
Jag har huvudvärk.
Du är vaken.
Du är vaken, och du pratar.
Du pratade, va?
Prata!
Jag har huvudvärk, skrik inte.
Sök Shepherd!
Förlåt.
Varför kramade du O'Malley?
Jag sov, Cristina. lgår natt. Jag sov för första gången...
-Jag sov. -Kramade du O'Malley för att du sov?
Jag kramade O'Malley för att han har goda nyheter. Han ska få berätta själv.
Men ja, jag kramade honom kanske för att jag sov.
Och det är tack vare dig. Du följde med mig, och sen sov jag.
Och utan mardrömmar. Det är ingen liten grej, Cristina.
Det betyder allt.
Jag kan vara en bättre man. Jag kan vara en bättre man för dig.
Jag hoppas, om du tillåter det,
att jag kan vara en bättre man med dig.
Säg inget. Fundera på det bara. Okej?
-Dr. Bailey? Jag måste berätta en sak. -Inte nu, O'Malley.
Det går snabbt. Jag ska assistera vid en av chefens operationer.
Först blir du nog arg. Men jag ska göra nåt viktigt,
och jag är verkligen säker.
Och till slut kommer du nog att vara stolt, men innan dess
kommer du nog att säga: "Du ska göra vad?"
-Jag härmades inte med avsikt. -Var det där roligt?
Jag ska vara traumakirurg i armén. Jag börjar i morgon.
-Du ska göra vad då? -Det var det jag trodde.
-Det är nåt på gång med George. -Vad?
Owen kramade honom. De var glada.
Vi kramas inte när vi är glada.
-Mår du bättre? -Vad?
Efter terapin. Du sa att du blev frisk.
Mår du bättre? Eller är det bara på låtsas?
-Vad menar du? -Jag undrar om folk...
Är du annorlunda? Känns det annorlunda?
Jag ska gifta mig idag.
l rådhuset. Utan trassel. Bara fort och lätt.
-Vill du ha mig där? -Nej, jag säger bara till.
Vänta.
Okej. Min shopplinglista: den är gammal.
Den här är ny.
Det här är min favoritpenna, så jag vill ha tillbaka den. Lånad.
Allt är blått, så det stämmer också.
Om vi var George och Owen skulle vi kramas nu.
Oj!
Okänd man, släpad av en buss. Vi kom inte åt att intubera.
-Stannade de inte? -Busschauffören såg inget
-förrän efter en stund. -Kommer han att klara sig?
Jag tar över HLR.
Flusha 20 etomidat och 1 00 suxameton.
Han räddade mitt liv. Bussen var på väg mot mig, han knuffade bort mig.
-Grey, ta ut henne härifrån. -Det skulle ha varit jag.
Han är helt ensam. Ingen vet vem han är. Snälla!
Stå där och rör dig inte.
-Hjärtat slår igen. -Ordna med traumaröntgen,
ta traumaprover och hämta O-neg-blod. Svåra skador på vänster underarm.
-Svår huvudskada. Sök Shepherd! -Och Sloan.
Börja med antibiotika och rengör såren.
Kan du ta ut henne nu?
Fick du bort hela grejen?
-Fick du bort hela tumören? -Låt mig undersöka klart först.
-Vad heter du? -Jag heter Isobel Stevens,
det är år 2009,
och jag är på neurologintensiven på Seattle Grace Hospital.
-Fick du bort fanskapet? -Hela fanskapet.
-Du fick bort den! -Ja.
Herregud, du fick bort allt.
Och jag kan prata och vet vad jag heter. Och jag är inget kolli!
-Nej. -Du är en jätteduktig kirurg,
men jag trodde verkligen att jag skulle bli ett kolli.
-Det är helt fantastiskt! -Njurarna är lite sega,
så vi ska hålla ett öga på dina elektrolyter.
-Postoperativa hematokriten såg bra ut. -Bra.
Bra.
Hur gick operationen?
Fick du bort hjärntumören? Fick du bort den?
lz, du frågade nyss. Vi pratade nyss om det.
Nej, det är okej. Hon är lite snurrig, det går över. Tumören är borta.
Du hade en liten blödning, postoperativt.
-Fick du bort den? -Ja.
Hela?
Otroligt!
Derek Shepherd, du är en hjälte!
Och det där är Derek Shepherd, och du är Alex.
Och du borde kyssa mig.
Alex, jag har ingen hjärntumör.
-Jag är tumörfri. -Ja, det är du.
Vad är det?
-Varför ser ni så konstiga ut? -Det är ingenting.
Dina njurar är lite sega. Vi håller kollen på dem.
Okej, så du ska kolla mina elektrolyter igen om en timme.
Hur gick operationen?
Fick du bort tumören?
Ja.
Tumören är borta.
Du hade en liten blödning, och vi fixade det.
Fick du bort den?
Herregud!
Och jag kan prata, och du dödade mig inte.
Vad är det med er? Vi borde fira.
Hon är som kvinnan som inte kom ihåg att hennes man var död.
-Vi fick säga det hela tiden. -Det kan gå över.
Eller så är korttidsminnet förstört. Har du sabbat hennes hjärna?
Karev... Jag kommer igen. Försök att hålla dig lugn.
Skräm henne inte, det gör inget bättre.
Vakna.
-Man mot buss. -Bussen vann.
Kolla vänster arm.
-Han chockar igen! -Vad har vi?
-Ett överkört djur. -Ursäkta mig.
Han blev påkörd när han räddade en kvinna. Han är en hjälte.
-Kan du fixa armen? -Fingrarna är blå.
-Vi måste operera snart. -Vidgade pupiller. Gör HLR.
Ge mig en kranialborr. Grey, vill du öva på att borra?
Stabilisera nacken, tack.
Skalpell.
Ge mig borren. Börja långsamt. Känner du motstånd, sluta.
Annars träffar du hjärnan.
Sätt igång, skynda på.
-Stopp! -Såja!
Bra jobbat, dr. Grey.
Jag ska hämta lite Bacitracin till ansiktet.
-Vi roterar huvudet. -Försiktigt.
Välkommen tillbaka, sir. Vi var oroliga.
-Tror du att han klarar sig? -Jag hoppas det.
Han måste klara sig.
-Dr. Sloan. -Det blir för spänt.
Börja om, förslut i skikt.
Kan jag ställa en fråga om det?
Du började prata om att flytta ihop och giftermål, och jag ville vänta,
och nu är du generad och ser inte på mig
för att du tycker att jag har all makt.
Men jag vill inte ha all makt. Jag delar gärna med mig.
Kan vi bara skippa det här?
Hämta lite Vicryl 4-0 så att du kan göra om suturerna.
Jag låtsas att jag inte hörde det.
Kvinnor säger sådant. Inte jag.
-"Vi flyttar ihop." -Det är hemskt att vara tjej.
Jag är ingen tjej.
Vad gör tjejer?
Vi börjar med att vara kyliga, så du har gjort rätt.
Sen går vi till våra vänner och gnäller.
Och de säger: "Om du vill bygga en framtid,
bygg den själv. Du behöver inte...
...en man för det. Vill du köpa ett hus? Köp ett hus."
Du är bra på det här.
Jag borde hjälpa nån med kärlekslivet. Mitt är helt värdelöst.
Han hoppade framför en buss för min skull.
-Vad har du gjort med O'Malley? -Ursäkta?
Finns det nån annan här som skulle övertala nån att gå med i armén
-och bli traumakirurg i lrak? -Vad? l armén?
Vad?
-Ventrikelflimmer! -Ladda till 360!
-Ring den du måste. Få det ogjort. -Dr. Bailey, jag är upptagen.
-Undan! -George O'Malley?
-Det var inte min idé! -Ingenting.
-Ladda igen. -Undan!
Jag undervisade honom. Jag visste inte att han skulle gå med i armén.
-Han chockar. -Open book-fraktur.
Han blöder för mycket. Opererar vi honom nu dör han på bordet.
Det krävs angioplastik för att stoppa blödningen.
Sinustakykardi. Hjärtat slår. Knappt, men det slår.
-Vi stabiliserar bäckenet. -Jag vet vad som pågår här.
Jag vet att du har problem sen förr. Och inga små problem heller.
Stoppa honom.
Sök mig om du behöver mig. Jag har andra patienter.
Hur gjorde du alla kvinnor förbannade?
-Kör honom till angioplastiken. -Vad? Han har knappt en puls!
Nu eller aldrig, annars dör han.
Sir, jag vet att det är tufft, men håll dig i livet i några minuter.
Vi barnkirurger är kanske gladare än allmänkirurgerna,
men jag hade väntat mig ett "hurra!" eller glädjehopp.
Du ser rätt sur ut för nån som ska börja på en populär utbildning.
Du ska väl börja på en populär utbildning?
Jag vet hur vi kan stoppa George. Hänger du på?
-Stoppa George från att göra vad? -Han gick med i armén. Ja, jag är med.
Bailey! Jag pratar med dig...
-Varför ska ni stoppa honom? -Han gick med i armén.
-Och? -Och för att han är min exman,
och jag känner och älskar hans mamma.
Och normalt skulle Izzie prata med honom, men hon har cancer
och är inte mentalt i form, så jag måste stoppa honom.
-Varför ska han stoppas? -Han gick med i armén.
-Är inte det ett problem? -Jag tycker att det är suveränt.
Suveränt?
-Tänker du tugga? -Busskillen genomgår angioplastik.
De ska söka mig. Kommer Izzie ihåg nånting?
-Nej. -Okej.
Klockan sex är er idiotiska kollega George O'Malley
klar med sin operation.
Klockan sex ska ni stå med oss i korridoren och delta
-i en intervention. -Vad som kan kallas
en intervention, fast jag vet inte om interventioner
innebär att slå folk på baken
-med ett bälte. -Vad? Dricker han för mycket nu?
-Han gick med i armén. -Vad?
Noll-noll-sju kan inte ta värvning. Han är den som dör.
Ja, när han rengör sitt eget vapen.
Grey ska vara vännen som övertalar honom,
du ska använda logik för att visa hur fel han har,
Stevens ska se på honom med ledsna cancerögon, och om det inte funkar,
Karev, då ska du gå tillbaka till dina "Jag växte upp bland soporna"-rötter
-och klå upp honom. -Klockan sex.
Klockan sex.
Hejsan.
Jag vet att det är läskigt. Om det är nån tröst så är du en riktig hjälte.
Du räddade kvinnans liv.
Försöker han skriva nåt?
Kan du hålla i den här?
Okej. Du kommer att vara starkare imorgon.
Ring operationssal ett, säg att de ska vara redo.
Okej.
Amanda, du kan inte vara här ute.
Skulle du vilja vara ensam i en sån här situation?
Vi möttes i 30 sekunder innan han räddade mitt liv,
och jag var inte ens trevlig.
Jag stod i ett gathörn,
och en helt vanlig kille bredvid mig log mot mig.
Och... jag var så upptagen med att leta efter nån sexigare
att... jag inte ens tittade på honom igen.
Plötsligt knuffade han bort mig från en buss
som jag var på väg att bli påkörd av, och då dog han nästan.
Han bokstavligen... tog mig med storm.
Det är min prins som ligger där.
Okej, du kan stanna tills han ska till operationsavdelningen.
Nu är ingen bra tidpunkt.
Om du går igen drar jag dig i håret.
Jag heter Arizona. Jag lärde mig att vara tuff.
Jag kämpade för dig. Du var mitt val.
Och jag uppskattar det. Men det är ett stort beslut.
Nej, det är största vinsten. Man kan inte ha större konkurrens,
och det blir inte bättre än så här. Ingen tackar nej till det här.
Min man sa till mig igår att om jag tackar ja till utbildningen,
om jag tar på mig två års träning till
och arbetsbördan som det innebär
när jag kan vara allmänkirurg och vara hemma till middagen,
då kommer han att ta ut skilsmässa.
Det är ett stort beslut.
Det blir svårt att rädda armen.
Jag kan fixa den om det inte dröjer för länge.
-Jag funderar på att köpa hus. -Så bra.
Meredith och jag ska gå till rådhuset i eftermiddag.
-Vi ska gifta oss. -Jaså? Så kul.
-Om jag bara kunde rädda Stevens... -Du får vara lycklig.
Du får gifta dig. Det förtjänar du.
Grattis, turgubbe. Ge mig en kram.
-Varför kramas alla idag? -Se den rodnande bruden...
Så här gör vi med den okände patienten.
Shepherd fixar epiduralen, Grey och jag de inre skadorna,
Torres placerar den inre fixturen.
Sloan bör hinna med armen om patienten inte blir för acidotisk eller nedkyld.
-Har han en chans? -Jag har sett folk överleva värre saker.
-Jag trodde att du hade en operation. -Jag är på väg.
Har du pratat med Bailey om barnkirurgen och Tucker?
Nej, jag har pratat med Bailey om George.
Är du arg på mig?
Nej, allt är suveränt.
-Calliope... -Nej, kalla mig inte för det.
Du sa att det var suveränt. George, rara och snälla George,
som inte ens kan göra en fluga förnär ska åka till lrak, till ett krig,
-och du sa "suveränt". -Det är det. Suveränt.
Nej, det är inte suveränt. Herregud! Vem är du?
-Hur är armen? -Nerverna är intakta,
-jag måste bara sy fast kärlen igen. -Är ni redo?
Jag är nästan klar med de stora interna krosskadorna.
Sen kan du ta bäckenet. Mer gasväv, tack.
Skulle ni kliva framför en buss för en okänd människas skull?
-Vi vill tro det... -Det är vad Hunt gjorde
-varje dag i två år. -Nej, killarna gjorde det.
Jag kom bara in efteråt och sopade upp.
Du sydde ihop soldater under strid. Du sopade inte.
Hur kommer det att gå för O'Malley? Klarar han det, tror ni?
-Nej. -Han kommer nog att överraska oss.
-Han kommer tillbaka i en liksäck. -Ni borde hålla käften.
Håll käften.
Snälla, håll käften.
"Shepherd tog bort hela tumören." Herregud!
Alex, varför sa du ingenting? Herregud!
DITT MINNE SUGER
Men vi jobbar på det. Minns du när du vaknade i morse?
-Inte exakt. -07.45.
-"O'Malley har gått med i armén." -Han ska bli traumakirurg i lrak.
-När vaknade du? -07.45. Han kommer att dö.
-Vi fixar det. -Visste du om det här med George?
Ja, kanonmat. Jag ska bara ta lite mer blod.
Kaliumnivån var 6,3 förra gången. När vaknade du?
-Tidigt, jag minns inte riktigt. -07.45. 6,3, 07.45.
-"O'Malley har gått med i armén." -Vi fixar det.
-Vad är kaliumnivån? -Jag...
-lz, vad är kaliumnivån? -Ge henne journalen,
så kan hon öva minnet själv.
Jag vill prata med dig om hennes hyperkalemi.
Hon har nyss opererats och fått en otroligt aggressiv dos lL-2.
-Hon måste vila. -Hon måste öva minnet
-innan det är kört. -Inte när du skäller på henne.
Lägg dig inte i, Yang.
Hon är min patient, du är bara hennes man.
-Du kan snabbt få besöksförbud. -Hon ville inte återupplivas.
Hon fick mig att lova att hon skulle ha ett liv.
Inte på sjukhus, inte utan hjärna. Jag var tvungen att lova.
Vet du vad som händer om hon inte får nya minnen?
Läkaryrket kan hon glömma. Hon måste passas dygnet runt.
Om vi skaffar lägenhet hittar hon inte toaletten!
En spårare runt fotleden ifall hon går utanför dörren!
Alex, du klarar det här. Hon kommer att bli bättre.
Kanske, kanske inte.
Ansvaret är mitt. Hennes framtid är mitt ansvar.
-Kommer han att klara sig? -Vi vet mer imorgon.
Varsågod, gå in.
Hur mår hon? Bättre?
-Nej. -Fan också.
Jag ska gå till rådhuset
-för att göra det. -Allvarligt?
Det känns inte som en bra dag för det.
Titta på Alex. Han jobbar hårt hela dagen,
och hon vet inte om det. Om det fortsätter så här
vet hon kanske aldrig hur mycket han älskar henne.
Och Amanda? Hon älskar en främling.
Hon tror att han är hennes drömprins.
Han kommer antagligen att dö idag.
Så ja, jag ska gifta mig. För jag tycker att det är viktigt
att ta sig tid att berätta för dem man älskar
hur mycket man älskar dem medan de kan höra en.
Jag älskar dig, Cristina Yang.
-Du har förändrats. -Kanske det.
-Vad är det? -Jag tänker krama dig.
Jag förstår kanske inte andra människor.
Jag fattar kanske inte varför du är arg,
men jag tycker att det är suveränt att George gått med i armén.
-Håll käften! -Nej.
Du frågade vem jag var. Jag är en person som tycker
att det George gör är farligt och skrämmande och modigt.
Han kommer att tjäna sitt land och riskera livet för att rädda
de män och kvinnor som gör det möjligt för oss att sova i våra sängar.
Jag är en person som tycker att det är modigt.
Och jag är en person som stod i en flyghangar
och såg när de lastade ur min bror i en kista,
och allt vi fick var en flagga.
Min bror dog för att det inte fanns nog med läkare.
Så för mig är George en patriot. Han är en hjälte.
Och jag är tacksam för att han finns. Så ja, jag använder ordet "suveränt".
Det är den jag är.
Förlåt.
-Förlåt... -Vänta!
Jag älskar... dig.
-Jag älskar dig också. -Nej.
Bara...
Jag älskar dig.
Jag sa att jag älskar dig!
Jag.
Cristina Yang!
-Du skadade mig. -Jag visste inte... Förlåt.
Nej, inte att du försökte strypa mig. Du kommer hit och drar ut min istapp
och får mig att älska dig, och jag kan inte...
Jag vill inte... Jag kan inte andas...
...utan dig.
Du klarar det här, Cristina. Vi klarar det.
Allt du behöver göra är att möta mig halvvägs.
Allt du behöver göra är att säga "ja".
Vad är din hematokrit?
Det här är äckligt. Jag fattar inte att vi ger det här till patienterna.
"Du frågar efter limegelé hela tiden och gillar det inte."
Så ge mig ingen då.
Du blir arg om jag säger nej.
-Vad är din hematokrit? -Jag vet inte.
-Jag är trött. -Vad gör O'Malley imorgon?
Går med i armén.
-Jag behöver vila. -Tror du inte att jag behöver det?
-Gnäll inte. -Herregud!
Lägg av. Det är tråkigt om det här är jobbigt för dig,
men du är inte den som har samma korttidsminne som en morot.
Säg vad du vill säga. Jag minns det inte ändå.
Jag är inte morotshjärnan, men jag är gift med den.
Och vi gifte oss bara för att vi trodde att du skulle vara död om en vecka.
Jag fick lova att du inte skulle leva så här.
Så vad ska jag göra nu? Kväva dig med en kudde?
Ge dig en överdos morfin? Det har jag ingen lust med.
Lämna dig? Inte det heller. Så det är kört, eller hur?
Inte på samma sätt som för dig, men det är inte lätt heller!
Förlåt, lz.
Nej, jag sa åt dig att säga vad du ville säga.
Har du glömt det än?
Nej.
Inte än, vänta lite.
Om det fortfarande finns plats för mig inom allmänkirurgin är jag intresserad.
Jag har försökt att övertala dig att ändra inriktning i flera månader,
-och nu har du ångrat dig? -Tucker gav mig ett ultimatum.
Barnkirurgin eller vårt äktenskap.
-Du valde ditt äktenskap. -Nej, jag tänker lämna honom.
Ett äktenskap grundat på ultimatum är inget äktenskap.
Vad är det för man som gör nåt sånt?
Så jag blir ensamstående mamma.
Det är inte rätt tidpunkt att specialisera sig på nåt nytt.
Fan också!
Förlåt. Det är första gången som jag har sagt det högt.
Det blev för mycket.
Miranda, är du säker? Han ändrar sig kanske.
-Han är bara rädd. -Alla är rädda!
Om man inte är rädd hänger man inte med!
En av mina ST-läkare ska åka ut i krig. Det är läskigt!
En annan dog nästan av melanom
och vet inte vilken dag det är. Det är läskigt!
Det Tucker måste klara av är inte läskigt.
Han är bara svag!
En klapp på ryggen hjälper inte, sir.
Ska jag gå?
Okej.
Jag står bara här med dig, om det är okej.
Ja, sir. Det är okej.
Skulle inte du operera den okände patienten?
Operationen är avklarad.
Nu tittar jag på hus. Ett har en fin öppen spis av sten.
Ett annat har en trädgård lika stor som Montana.
-Tänker du köpa hus? -Ja.
Okej.
Det är köparens marknad, så jag tänker köpa hus.
Du pratar bara om det så att jag ska få dåligt samvete.
Du vill visa att du kan gå vidare utan mig så att jag ska ångra mig.
Är det så här kvinnor går vidare?
Ja. Men de tar normalt inga lån för att göra det...
Patetiskt. Jag går vidare.
Jag är en bättre kvinna.
-Är du klar? -De söker mig.
Den okände patienten måste opereras igen.
Ja. Enligt CT-röntgen har han ännu en blödning.
Nelson tar hand om det.
-Nej... Är du säker? -Jag gör det helst själv,
men jag vill se hur Izzie mår. Vi kanske kan gifta oss efteråt?
-Nej, vi ska ju övertala George. -Nelson kan göra det.
Om de förbereder patienten springer vi till rådhuset,
-sen gör vi det efteråt. -Meredith.
Nej, kom igen. Vi springer till rådhuset,
kommer tillbaks, kollar Izzie och den okände patienten,
-övertalar George... -Vi kan göra det här en annan dag.
Det går inte en annan dag! Varje dag är så här.
Varje dag är det kris. Vi hinner inte.
-Meredith... -Jag vill gifta mig med dig idag.
Men vi hinner inte.
-Har du en pappersbit? -Till vad?
Jag vill vara med dig för alltid, och du vill vara med mig för alltid.
Och för att kunna göra det behöver vi löften,
ett kontrakt.
-Ge mig en pappersbit. -Jag har ingen...
Jag har post-it-lappar.
Okej.
Vad vill vi lova varandra?
Att du kommer att älska mig även när du hatar mig.
Att älska varandra även när vi hatar varandra.
Ingen rymmer och ingen går därifrån. Vad som än händer.
-Ingen rymmer. -Vad mer?
Att vi ska ta hand om varandra även när vi är gamla och senila.
Och om jag får Alzheimers och glömmer dig...
Då kommer jag att påminna dig om vem jag är. Varje dag.
Att ta hand om varandra när vi är gamla och senila.
Det här... är för alltid.
-Skriv under. -Är det här vårt bröllop? En post-it?
Ja, om du skriver under.
Nu då?
Nu kysser jag bruden.
-Är vi gifta? -Ja.
Ser du?
Vi har gott om tid.
-Vi ska göra ett EKG. -Småpratar du inte ens?
-Vad är det? -Det ska jag berätta.
Jag vet att jag ska vara tacksam för mitt nya liv.
Men Alex sa mer eller mindre att vara gift med mig
var det värsta som nånsin har hänt honom.
Och att han försökte bestämma om att kväva mig med en kudde
var det bästa sättet att få ett slut på det.
-Okej, var är den? -Vad?
På vilken lapp står det?
-Skrev du ner det? -Nej.
Nej!
Jag kommer snart.
Ja.
Ja!
-Jag måste få tag i Alex. -Visst.
Förlåt, jag letade efter George. Klockan är efter sex.
Vi har bestämt oss för
att säga till O'Malley vad vi tycker om det här idiotiska med armén.
-Har han redan gått? -Han assisterade inte.
Jag skickade hem honom så att han kunde vara med sin mamma
eftersom han skulle åka redan imorgon.
Han gick härifrån i morse.
-Hur är hans lCP? -Värre. Operationssalen är klar.
-Skulle inte ni gifta er? -Vi är gifta.
Gratulerar. Vill ni inleda smekmånaden med en operation?
Ja.
Du kan inte vara här. Jag följer med till väntrummet.
Håll honom i handen. Det får honom att må bättre.
Okej.
Du har fått en god vän.
Sånt händer när man räddar nån.
Jag vet att det är läskigt. Men det är ett duktigt team.
Vill du försöka skriva igen?
Kan du hålla i pennan? Nej?
Okej. Noll?
Noll.
Sju?
Noll, noll... sju.
Herregud!
-Du sökte mig. Vad är det? -Smart, din idiot.
Du sa till din fru att du ville döda henne?
Lägg dig inte i... Vänta.
-Hur visste du det? -Hon berättade det.
Minns du?
Kudde eller morfin. Jag minns alltihop.
-Förlåt mig. Jag menade det inte. -Självklart inte.
Du älskar mig för mycket för att ge mig en överdos morfin.
Och min dumma hjärna återhämtar sig.
Herregud. Jag var så rädd.
Jag hade älskat dig ändå.
Du är tillbaka.
lz?
Izzie!
-Yang! -Det är George!
Den okände patienten är George!
-Izzie, titta på mig! Se på mig! -Sök Shepherd, chefen, Bailey.
Kan du höra mig, O'Malley? Vi fixar det här.
-Stanna hos oss. -O'Malley, det är Shepherd.
-Du går ingenstans. -Blodtrycksfall.
Söv honom!
-Vad hände? -Är det hjärnan?
-Hyperkalemi. -Arytmin var för svår.
-Trycket sjunker. -Vi intuberar.
-Alex, hon vill inte återupplivas. -Håll käften, Yang!
-Hon visste att det här kunde hända. -Det skiter jag i!
Det är inte vad hon vill.
Hämta en akutvagn!
-Karev, om hon inte... -Hämta en akutvagn!
-Fan också. Hit med defibrillatorn! -Yang, ta över hjärtmassagen.
-Okej. -Ett, två, tre.
Och ner.
Ladda till 300.
Sa du det?
Jag älskardig?
Undan!
Jag vill inte leva utan dig?
Du förändrade mitt liv.
Sa du det?
Planera.
Ha ett mål, jobba fördet.
Men se dig omkring ibland.
Kom igen.
Ta in det.
För det är nu det sker.
Vi förlorar honom!
Kom igen, Stevens.
Kom igen.
Ventrikelflimmer! Undan!
Imorgon kan allt vara borta.